Je l' pravi?
Jeste.
Bar je tata tako rekao mami.
Zašto je kod tebe?
Tvoj deka ga je dao baki pre odlaska iz Španije.
Ona je bila trudna, nosila je mene.
Nikad ga više nije videla.
Prelep je.
Nisam ni sanjala da ću dodirnuti pravi dijamant.
-Mogu li da ga stavim? -Možeš.
-Sad je tvoj, zlato. -Stvarno?
Ne znam. Mama ga je uvek nosila na ovom prstu.
Mislila je da nije pravi.
-Tvoja majka nikad nije čula taj zvuk. -Koji zvuk?
Zvuk mora.
Kad sam bio mali,
jedna radio stanica je puštala zvuke mora.
Ogromnih talasa.
Ti zvuci su me plašili.
Zašto su te plašili?
Plaši me morsko dno.
Svačega ima tamo.
Tata?
Tata...
Jesi li znao da sova kad umire
ispljune klupko dlaka?
Ne bi trebalo da nosiš rep. Podsećaš na lisicu.
To rastera sove.
Gledao sam taj film.
Ne veruješ mi, je l' da?
Nekada ovde nije bilo ničega.
Samo voda. Slana.
Znaš li kako je zvučala?
A vetar?
A voda i vetar zajedno?
Šta ima tamo?
Kad su se pojavili simptomi?
Ne znam. Pre par meseci.
Možete da se obučete.
Zašto niste ranije došli?
Nije me toliko bolelo.
Doći će sestra da vam izvadi krv.
Dobro jutro!
Nećete da se javite?
Stiskajte pesnicu.
-Je l' špric nov? -Jeste.
-Nov je? -Jeste, ne brinite. Nov je.
-Jebote! -Izvinite.
-Radili ste ovo nekada? -Naravno. Ali, slabo vam se vide vene.
-Budite pažljiviji. -Izvinite.
Stiskajte pesnicu, molim vas.
U pizdu materinu!
-Daj mi špric. -Izvinite, ali...
Daj mi špric, molim te.
Gde ste to naučili?
-Ništa niste jeli 8 sati? -O čemu pričaš?
-Nisu vam rekli? -Ne, ne. Dosta je bilo zajebavanja.
Ti više nećeš da me bodeš.
Ajmo da izađemo.
Hvala vam.
Kapci ti miruju, kao i tvoje srce...
Zašto ne ideš?
Zašto si i dalje ovde?
-Rekli su nešto o nesreći? -Jeste li čuli nešto?
Čuo sam samo Luisa.
-Onog što je bio najdalje. -Luisa?
Luis je dobro. Pomogao sam mu da ode.
Rekao mi je da se kaje što je ukrao sat.
-Bojao se da... -O čemu vi to?
Prokleti da ste. Došli ste ovde da pričate gluposti i laži.
-Moj sin nije lopov. -Dozvolite da objasnim.
Odlazite! Luis, reci mu da ide. Naš sin zaslužuje poštovanje.
Tražio te je Hai.
Reci mu da ću sutra da svratim.
-Zdravo! -Zdravo.
-Zdravo, tata. Zvao sam te. -Izvinite što kasnim. Idemo.
Uzmi torbu. Sve spremno?
Hvala, Lili. Sutra u 5h?
Pozdravite se sa Lili.
-I Lijem. -Ćao!
Muka mi je od ribe. Samo to jedemo.
Šta bi ti da jedeš?
Hamburger s pomfritom
i milk-šejk od čokolade.
Odlično.
A mlada dama?
Pržena jaja, kobasice i tortilju od krompira s pavlakom i cimetom.
Hamburger.
Jao, vidi koliko krompirića! Pomfrit na sve strane.
I veliki milk-šejk od čokolade.
Šta beše hoće gospođica?
-Pržena jaja... -Pržena jaja...
-Kobasice... -Kobasice...
I tortilju od krompira.
-Tortilja... -S pavlakom i cimetom.
Pavlaka i cimet.
Baš kako ste želeli.
-Šta ste ručali? -Pirinač i piletinu. -Opet?
Je l' si znao da kosmonautsko odelo eksplodira ako se probuši?
Zamoliću Lili da vam sutra spremi nešto drugo.
-Ne kuva Lili. -Reći ću Jungu onda.
To je zbog gravitacije.
Prestani da šutiraš sto, Mateo.
I ne stavljaj toliko hrane u usta.
Rekao sam ti sto puta. Sto puta sam ti rekao.
Nemoj to da radiš. Vrati to u usta.
Stavi hranu u usta, Mateo. Ajde!
Brzo!
-Hoćeš još mleka? -Neću.
Prestani!
Ustani i idi u svoju sobu.
Rekao sam ti da ideš u sobu, ne da pereš tanjir.
Šta je bilo?
Upiškio sam se.
Opraću sutra, tata.
Zovite me ako se nešto desi.
Da?
Sačekaj trenutak.
Možeš li, molim te, da utišaš malo tu muziku?
Da, tu sam. Reci.
Jesu, zvali su ponovo.
Ne, sagradiće tržni centar.
Baš iznad tate. Da.
Ponudili su mi pare.
I to dosta.
Oni će da srede sanduk i ostalo.
To je dobra ponuda. Svakako ne možemo da ih sprečimo.
Trebalo bi da kremiramo tatu. Da ga kremiramo!
OK, prekidam sad.
Važi, važi. Zvaću te.
Sledeće nedelje, važi. Čuvaj se. Vidimo se.
-Koga to kremiraju? -Nikoga.
Ne laži.
Sleduje ti tajlandska masaža.
Koga?
-Ako mi ne kažeš... -Mog oca!
Njega će da kremiraju.
-Po čemu najviše ličiš na njega? -Ne znam!
Ne sećam se njegovog lika.
Poljubi me.
Treba da krenem.
Moram da idem!
Prestani, idem. Šta ti je?
Budalo.
Ludača.
Gde su ostali? Sreo sam Činasu, krenuo je ovamo.
-Gde si ga sreo? -U El Fondu.
Budala, morao sam ponovo da ga šaljem dole.
Gde su Šeik i Mamadu?
Sve će da ode u pizdu materinu!
Rekao sam ti da ovde ne može da se prodaje, jebote!
Razumeš? Je l' razumeš?
Radi se o tome...
A čujem i da je roba sranje!
Pakujte se, ljudi! Idu panduri!
-Pođi sa mnom da ti pokažem nešto. -Gde? -Kod mene kući.
Zaglavljeno je.
Ne može da se otvori.
Hvala, Ige.
Koja je svrha da prepolovim cenu, kad niko neće da kupi?
Svi su ovakvi?
Većina.
Ovaj mesec je katastrofa. Moraš da pričaš s Kinezima.
Možda nabavim kišobrane.
-Jebote! Pa ovde nikad ne pada kiša! -Padne ponekad.
-Možeš li da spavaš od bebe? -Ne može niko.
Utišaj, hoćeš? Imam gosta!
Ko je napravio ovo? Ti?
Ko je napravio ovo sranje? Je l' bi ti nosila ovako nešto?
Od lažnjaka se nećemo obogatiti. Sad je pravi trenutak.
20 radnika na građevini, po 1300 evra svaki...
To je mnogo para.
-Moram da razmislim. -Zašto? Previše razmišljamo!
Propašće nam posao s Mendozom.
I šta ćemo s radnicima? I dalje će da prave ovo sranje?
Ne znam o čemu pričate, ali morate nešto da preduzmete.
Neću da rizikujem da i dalje prodajem to sranje.
-Kakav beskorisni kreten. -Uradio mnogo više od tebe!
Ovo je za tvog prijatelja u policiji.
Stupio si u kontakt s Mendozom?
Da. Moj brat je čuo za gradilište u Badaloni.
Treba im mnogo ljudi. Koliko ima ovde?
Koliko?
Nije smešno, Hai. Koliko ima ovde?
Šta je s tobom? Ovo je delikatno, a ja imam porodicu.
-Nismo u Kini. -Hvala, znam.
Što si uopšte došao ovde?
Zato što te volim.
Ti si snažan čovek.
Važan čovek.
Voliš li me?
Reci mi da me voliš. Znam da me voliš.
Koliko puta sam ti rekao? Je l' ja kineski pričam?
-Objašnjavao sam im... -Ne mogu ovde da prodaju!
Nauči afrički, kolega!
Trebalo bi i da popričaš s tvojim ljudima, da malo spuste loptu.
Za to te plaćam.
Slušaj, Uksbal, dugo se znamo. Sviđa mi se kako radiš.
Ali, ako još jednom zabrljaš, ko te jebe. Razumemo se?
Je l' ti jasno?
OK, pričaj sad.
Za oktobar i ono što su dužni.
Sledeći put kad ne plate na vreme, sjebali su se.
Razumeš? Ili ti treba prevod?
-Stigao je tata! -Mama je došla bosa u školu!
I ja sam izuo cipele!
-Šta sad? -Kako to misliš?
-Što nisi kod kuće? -Ne mogu da budem i tamo i ovde.
Mama pravi špagete.
Ugasi TV.
Sedi za sto, molim te!
Šta je ovo?
Nemaš nijednu ispeglanu košulju. Ovako se lakše peglaju.
-Hoćeš da jedeš? -Lili je zvala, zabrinula se.
Dogovorili smo se da javiš kad ti uzimaš decu.
-Izvini, ali klijent je otkazao. -Možeš na mobilni da me zoveš!
Hoćeš tortilju? Ima komadiće jabuke.
Kao tortilja je, ali sočnija i slađa. Kupila sam kod Migela.
-Ti nećeš da jedeš? -Neću, zlato. Nisam gladna.
Ispriča mi Migelova ćerka da im je juče
neki manijak na motoru presekao put.
I Migel mu dobaci: "Dabogda crk'o, kretenu!"
Pet minuta kasnije ugledaju motor na zemlji
i vozača svog izlomljenog, u lokvi krvi.
Migel se baš potresao, otišao je do bolnice.
Ne znam samo zašto. Da meni tako neki tip...
Umukni, Marambra! Dosta više, molim te.
Kad bi ućutala možda bi ogladnela.
Ugasi cigaru, molim te.
I skloni nogu sa stola dok jedemo.
Hoćeš da ostaneš? Možemo da gledamo neki film.
Kasno je, ljubavi.
Ako ne pričam, kako da ti kažem da ih više ne vodiš na sahrane?
-Zato Mateo i piški u krevet. -Dugo ih nisam vodio.
Oni kažu drugačije. To što imaš starateljstvo...
Je l' si došla da obiđeš decu ili da ih ispituješ?
Mama, ove špagete su bezukusne.
-Svejedno si ih pojeo. -Odlazi!
Idi sad. Pusti nas da jedemo na miru.
Da, bolje da krenem.
Ćao, ljubavi.
Budi dobar, dušo.
Marambra. Marambra!
Izvini. Dobro si postupila.
-Dobro? -Da.
Zabole me šta ti misliš. Nisam ti ja pas!
-Okrenuo si decu protiv mene. -Ne, to si sama uradila.
Kao da ti smeta kad sam srećna.
Samo s tobom mi je teško da se osećam dobro.
Sećaš se šta je bilo prošli put kad si se dobro osećala?
Da te podsetim?
Ne moraš da me podsećaš.
I što se sad smeješ?
Makar se smejem! I volim kad se drugi smeju.
Kad sam srećna, srećna sam, kad sam utučena, utučena sam.
Samo sam htela da...
Volim te.
Rekla sam da te volim!
Da. I ja tebe.
Je l' imaš neki dinar?
-Nemaš više? -Nemam.
-Sad kad prodaješ grobnicu... -Ko ti je to rekao?
-Tito mi je rekao. -Kad si ti njega videla?
Ne počinji. Izmasirala sam ga. Bolela su ga krsta.
I nije grobnica, već niša.
Ali...
Niko mi nije rekao da ne treba...
...ništa da jedem.
-Možda su zbog toga loši rezultati. -Ne, žao mi je.
To je samo formalnost.
-Kako će to da izgleda? -Molim?
Kako će...
Moram da znam šta će se desiti.
Zavisi od reakcije tela na hemoterapiju.
Kod vas je prošlo mnogo vremena.
Rak prostate je metastazirao i na kosti i na jetru.
Što znači...
Koliko još vremena? Otprilike?
Uz odgovarajuće lečenje, možete kvalitetno da živite
još nekoliko meseci.
Meseci?
Tata, pokazali su mi jedan trik.
Zamisli neku zemlju koja počinje na "d".
Gledaj me, tata!
-Gotovo? -Da.
A sad neku životinju na "i".
I "hippopotamus" ne počinje sa "i".
-Gotovo? -Da.
Sigurno si zamislio iguanu i Dansku.
Kako si znao?
Tata, kako se piše "bjutiful"?
-Tako kako čuješ. -Sa "i"?
Biu-ti-ful.
Ne, nije ništa strašno.
Molim te, idi po decu i odvedi ih kod tebe kući.
Ne znam.
Kad izađem. Za par dana, nadam se.
Teška su vremena.
Prestaćemo da pravimo torbe i kopiramo filmove.
Bio si u pravu.
Građevina se isplati.
Radnici će nastaviti da rade za Mendozu.
Plati ih kako smo se dogovorili.
Nećeš se pokajati. Pomoći ćemo čoveku,
a i za nas je sigurnije. Razumeš? Mnogo ćemo zaraditi.
Uksbal mi je tražio pare za grejalice u skladištu.
Ljudi se smrzavaju u podrumu.
Dobro, videću šta mogu. Gde ćeš?
Moram kući.
Zbog crnca si se potukao?
Kolika je kaucija?
-Vratiću ti. Samo prvo moram... -Bez brige.
Odbiću to od para što dobijemo za tatinu nišu.
Je l' to sređeno?
Treba još nešto da se potpiše. Platiće nam sledeće nedelje.
Ali, prvo da ga kremiramo, pa ćemo posle videti.
A urnu možemo da stavimo s maminom, da uštedimo.
Imam ovde nešto. Čuvaj to, to su tatini papiri.
Kako su se snašli Kinezi na gradilištu?
Mendoza će da odlepi.
Niko od Kineza ne zna španski, a sa onim svojim facama...
-Pričao si s Marambrom o ovome s grobljem? -Ne.
Zvala me je jednom, nije mogla tebe da nađe.
Ali, ništa joj nisam rekao. Dugo je nisam video.
Uksbal! Uksbal!
Uzmite, molim vas.
-Nema potrebe. -Moram da znam šta vam je rekao moj sin.
Dan pre nesreće sam se posvađao s njim.
To je poslednje što...
Vaš sin je umro mirno. Bojao se, ali ja sam mu pomogao.
I rekao mi je gde je sakrio vaš sat.
-Gde? -Iza nogara od njegovog kreveta.
Da.
Mnogo mi je žao. Zaista.
-Ko je? -Ja sam.
-Očekivala sam te sutra. -Bio sam u kraju, pa... -Uđi.
-Hvala ti što čuvaš decu. Hteo sam da ih... -Tiše.
-Spavaju. -Šta si im rekla?
Da si sa Titom. Da imate neka posla.
Dobro.
Doći ću sutra da ih odvedem u školu. Važi?
Što ne ostaneš? Skuvaću kafu. Ili čaj.
Ima i vina.
Ne gledaj me popreko. Ne pijem, časna reč.
Otvorila sam flašu zbog drugarice. Sećaš se Laure?
Hoćeš da jedeš nešto?
Izvoli.
Hvala.
-Je l' su te mnogo povredili? -Nisu, dobro sam.
Ana mi je ispričala šta je sanjala.
Otišli ste u stan, a kad ste ušli u sobu, bila je puna peska.
Ličilo je na dinu, visoku do plafona.
-Ti si se popeo na vrh... -Idem ja.
Pitala sam je gde je bio Mateo.
Nije znala.
Ali misli da je bio zakopan u pesku.
Zašto ideš?
Ostani.
Biće drugačije.
Ne bih rekao da je to dobra ideja.
-Znamo šta će se desiti. -Ima mesta za sve.
Iz kuhinje se vidi more.
Doručkovaćemo zajedno, kao nekada.
Napraviću ti francuski tost.
-Ućuti na trenutak. -Potrebna sam deci.
Ne mogu svakog vikenda da se bude uz drugog oca.
Uvek ista priča.
Nisu samo deca u pitanju. Ti mi trebaš.
Nemam napade već 5 meseci.
Pruži mi šansu, ljubavi.
Mnogo puta si to rekla.
Dugo već ne divljam. Promenila sam se.
Piješ lekove?
Ti si me naterao da prestanem kad sam dojila Matea.
-A sad si opsednut! -Doktor kaže da...
Doktor će da kaže bilo šta samo da me skine s vrata.
Ta govna ne mogu da izleče maničnu depresiju.
-Sad koristim svetlosnu kutiju. -Šta?
Svetlosnu kutiju. Neverovatna je.
I mnogo jeftinija od lekova. Da ti je pokažem?
Je l' vidiš?
Zar nije fenomenalna?
Počela sam pre par meseci. Osećam se bolje nego ikada.
Ali, ne na način kao ranije.
Drugačije je. Osećam se normalno.
Kao bilo ko drugi.
Ne, ne, ne... Nemoj to da radiš.
Prestani. Prestani, Marambra! Molim te, prestani!
Nema veze.
Preumoran si.
-A i ja sam ostarila. -Ko je ostario? Šta pričaš?
Tamo, u policiji,
samo sam razmišljao o tome
kako ću da se vratim tebi i deci.
Deci i meni treba...
Sećaš se kad smo se kresnuli u onom sobičku?
Ja sam se tek doselila u Barselonu, a ti si došao kod mene
na posao i odveo me u sobicu.
Pa je došao gazda i zatekao nas.
Ustaj! Ustaj!
Pola osam je. Napolju imate hleb i čaj.
Ajde! Ajde, ajde!
Uvek nešto krene naopako.
Ima 4 maloletnika. I ne plaćam unapred.
Ako dođe inspekcija, gde da sakrijem sve te Kineze?
To je naš jedini uslov, Mendoza.
Ne dam ni pare dok ne pokažu šta znaju.
To je uobičajeno. Nedelju dana probnog rada.
I pola njih je bolesno, prehlađeno.
Mnogi nikad nisu ni videli bušilicu.
Ne doprinose baš smanjenju troškova.
Troškovi...
Dobro.
Onda se raspitaj za radnike iz sindikata.
Kad uporediš cifre, javi mi se.
-Za kad ti trebaju pare? -Za nedelju dana.
Ne glumi mi više prestravljenog Kineza! Platiću ti sledeće nedelje.
-Ali dostavi mi papire do petka. Važi? -Važi.
-Dogovorili smo se. -Dobro.
Koliko ostajemo?
Ne znam. Nekoliko dana.
Je l' može Lili da dolazi u goste?
Ovo je baš teško! Ne mogu više.
Ala smrdi!
Bolje da bacim ovu ribu. Odmrzavana je sto puta.
Ne dirajte frižider kad ste bosi. Naročito ako je pod mokar.
I da, struje čas ima, čas nema.
Stepenice su zeznute, a?
Komšinica kaže da su joj pomogle da skine stomak.
A zapravo je išla na operaciju.
Toliko su joj rastegli kožu da joj je pupak bio ovde.
Doktor je morao da joj napravi veštački pupak.
O, bože!
Bedak što nema struje, a ja kupila sladoled.
Je l' ste probali mango? Divan je! Ima i od čokolade.
Ana, donesi kašičice.
A tebi sam uzela ovaj sa keksom.
-Rastopljen je. -Tako je ukusniji.
Njam-njam!
Drži.
Ovaj je od čokolade?
Ne budi svinja.
Ne mrdaj.
Za Anin rođendan bismo mogli na put.
-Preko vikenda ili u subotu. -Može. Gde? -Ne znam.
Na Pirineje? Deca nikad nisu videla sneg.
Nisu mrdnula odavde.
Možemo na kampovanje. Išao je moj drug.
Ja bih radije psa. Onog malog.
Ne, dušo. Seru po ceo dan i mnogo su skupi.
Putovanja su zabavnija. Daj mi to, moram da probam.
-Šta radiš to, Marambra? -Hoćeš da probaš?
Uzmi kašičicu. Nemoj da... Odvratni se.
-Zar nije dobro? -I ti ćeš?
Ajde.
Umoči prste. Tako je.
Je l' dobro?
Šta se ti buniš? Zaboravio si kako si me smuvao?
Šta je uradio?
Moraš onda da ispričaš i kako si me gledala.
Ti i tvoji pogledi. Nisam te ni videla.
-Nisi me ni videla? -Ja pričam priču, ne ti.
Kad sam upoznala vašeg oca, na žurci, rekao mi je
da nikad nije video lepši nos od mojeg.
I ja sam mu, naravno, poverovala.
Onda mi je uzeo ruku da mi gleda u dlan.
Rekao je da ću se udati za teškog čoveka,
ali da ću biti voljena.
Ko zna s koliko cura je probao, ali kod mene je upalilo.
Rekao mi je da se to neće ostvariti ako mu pustim ruku.
I onda me je uhvatio tako nespremnu
i primakao moju ruku svom nosu
i gurnuo moj prst u svoju nozdrvu.
Izvadio je slinac i stavio mi ga u ruku,
da bi deo njega uvek bio sa mnom.
-Nešto crno i odvratno. -Izmišlja.
Zato bolje ćuti.
Nije tačno. Mislite da bih mogao da uradim tako nešto?
Šta hoćeš?
Došao si da moliš za oproštaj?
Pare? Šta će mi ta govna?
Traži i od njih oproštaj.
Da nemaš dece, ubila bih te.
Znali su šta rade! Znali su.
Em su bili ilegalci, em su dilovali drogu.
Ekveme i društvo su znali da ne mogu tamo da prodaju,
da policija ne da. Razumeš?
Uzmi te pare.
A ja? Šta ću s detetom?
Ne znam, Ige. Ne znam.
Evo, popij ovo.
-Kako ti je žena? -Dobro. Bolje.
-A deca? -Deca su odlično.
A ti?
Ti umireš.
-Tako izgleda. -Ispljuni.
Kako stoje stvari?
Sve si sredio?
Mislim da jesam. Radim na tome.
Misliš da jesi? Moraš da budeš siguran.
Nemoj ništa da ostaviš nedovršeno.
Neću da umrem, Bea.
Ne mogu decu da ostavim samu.
Misliš da deca od tebe zavise?
Ne budi naivan. Univerzum će se pobrinuti za njih.
Ne plaća univerzum kiriju.
Kad sam bio u Aninim godinama,
umrla mi je majka. Jedva je se sećam.
Otac mi je umro, a da ga nisam ni upoznao.
Neću da i moja deca tako prođu.
Ispričaj im, onda, sve o čemu razmišljaš.
Znamo kako prolaze mrtvi s neraščišćenim računima.
Zašto mi se ovo dešava? Kažnjen sam?
Možeš da se prepustiš i odeš mirno
ili da se opireš kao neki nesrećnici.
Dug je to put, Uksbale.
Ali, dobro znaš da smrt nije kraj.
Neću da umrem, Bea.
Neću.
Hoćeš.
To jasno vidim i tu nema spasa.
Raščisti sve, Uksbale. Samo je to bitno.
Hemoterapija je otrov.
-Šta si doručkovao? -Belu kafu.
Oduvek si bio divan momak.
Sećaš se šta sam ti rekla kad smo se upoznali?
Da smo ovaj dar dobili za džabe
i da ga tako trebamo i deliti s drugima.
Uzmi. Daj ih deci kad dođe vreme.
-Šta je to? -Za zaštitu.
Kad dođe trenutak da ih ostaviš,
daj oboma po jedan.
Kaže da se iznutra oseća kao uzburkano more,
da su mu oči kao žele, a kosa kao da gori.
Ustajte! Pola osam je.
Koliko grejalica je doneo Uksbal? - Šest.
Kako je Ana?
Zdravo, Lili.
Kako si?
Sad kad imate grejalice, nećete se smrzavati.
Ana je odlično. Uželela te se.
Sad smo kod njene majke. Nedostaješ joj.
I ona meni. Voli da se igra s Lijem.
Uksbale! Traži te Hai.
-Vidimo se, Lili. -Zdravo. Kaži "pa-pa".
Ni dan više! Ni dan!
Ako treba da šiju 16 sati dnevno i budu eksploatisani...
-Eksploatisani? -Da, eksploatisani.
Znaš koliko zarađuju u Kini? 50 centi dnevno!
Milioni Kineza bi mi pušili svakog jutra da bi ostali ovde.
Ja sam ugovorio zarade i posao na gradilištu.
Po onome kako žive, vidim da im ne dajete ništa.
Ali, briga me.
Samo hoću da mi date moju polovinu! Inače...
Inače šta?
Ma, mamu ti jebem!
To su moje pare, pičko!
Moje!
To su moje pare!
Samo meni možete da zahvalite što ne gladujete,
što svi oni jebeni Kinezi imaju posao,
što vas dvojica ne trunete u zatvoru.
Ako mi odmah ne date pola Mendozinih para, kunem se...
Šta ćeš da uradiš? Šta misliš, ko si?
Sve izvrćeš u svoju korist.
Uksbale!
Sutra me deportuju. Ti i Samuel ostajete ovde.
-Nećemo bez tebe. -Samuel je Španac...
Nije. Samuel je Senegalac, kao i ja. Idemo s tobom.
Bićemo ponovo zajedno. Još smo mladi.
Ostani ovde. Da on stekne obrazovanje.
Zaposli se ponovo u pilećoj klanici. Slaću ti pare.
Čak i da zakoljem milion pilića,
nikad nećemo moći da kupimo stan ovde.
Zašto bi se vraćala u Senegal?
Tamo nema posla.
Dolazila je policija.
Kažu da će nas izbaciti. Sve nas, do ponedeljka.
Uksbal će to da sredi.
Verujem mu.
Već sam pričao s njim.
On će nam pomoći.
Zdravo!
Što si tako snužden? Šta se desilo?
Zašto si to uradio? Preterao si.
Zato si me zvao? Da mi udariš packu?
A šta je trebalo da uradim? Rade šta im se prohte.
Šta si očekivao? Samo ti nisi znao da diluju dop?
Rekao sam ti, Uksbale. Moramo da zaustavimo crnce.
Nema love za sve. Zar ću da živim od svoje bedne plate?
Hoćeš da mi otimaš iz usta?
Deportovaće ih. Tu ima i žena i dece.
-Nisi ti Majka Tereza! -Znaš na šta mislim.
Ti ih takođe eksploatišeš, zato ne seri.
Ne, ja im pomažem da nađu posao.
I za to uzimaš kintu, kao i svi.
-Hoćete da naručite? -Ne, hvala.
Sećaš se Viktora, Hulijinog sina?
Otišao je u Mursiju da dresira tigrove u cirkusu. Hranio ih je.
Lizali su ga po licu i tako to.
Gledao sam predstavu sa ćerkom.
Sad hoće tigra za ljubimca. Voleli su Viktora.
Pre mesec dana sretnem njegovu majku.
Jedan od tigrova mu je otkinuo pola lica i ubio ga.
Hranio ih je svakog dana, šest godina.
Ali, jednog dana je zajebao stvar.
Rizično je verovati gladnom čoveku.
Naročito ako ima gladnu decu.
-Nema to veze sa ovim. -A sa čim to, jebote?
Moramo da pomognemo Ekvemeu! Deportovaće ga.
Nisam ja ministar. Nisi znao?
Ne mogu više da izigravam Ujedinjene nacije.
Moram dete da hranim. Razumeš?
Čuvaj se, Uksbale.
I popij "alka selcer". Teška je kineska hrana.
Ti jebeni ilegalci na kraju žive na mesu, a mi na pirinču.
Tata, je l' znaš da sova kad umire ispljune klupko dlaka?
Nisam znao. Tiše pričaj, probudićeš mamu.
-Tata, je l' mama ljuta na nas? -Nije.
-Ko je to? -Vaš deda. -Daj da vidim.
Slikana je baš pre nego što je otišao.
Moja mama ju je uvek nosila u novčaniku.
-Gde je otišao? -U Meksiko.
-Nije otišao, pobegao je. -Zašto?
Jer nije umeo da drži jezik za zubima.
U to vreme je Franko proganjao ljude koji ne umeju da ćute.
Imao je 20 god. i pobegao je da ne bi morao da ubija,
ali je umro u Meksiku dve nedelje kasnije od upale pluća.
Jesi li ga mnogo voleo?
Nisam ga upoznao.
Baš je bez veze kad nemaš tatu.
Kad idemo na sneg? Mama kaže da idemo vozom.
-Ja ću do prozora! -Važi.
Moramo da štedimo energiju, jer nas čeka mnogo toga.
Na spavanje.
Polako, teško je.
Znao sam, zavareno je.
Daj mi čekić i dleto.
Tačno sam znao, jebote!
Balsamovan je.
Odnećemo ga ovako.
...položeni ostaci Matea Fernandesa Game
u odeljak 27, 1966. godine.
Odlično. Sve je u redu. Vaš otac je umro u Meksiku.
Balsamovan je jer je dopremljen brodom.
Zbog formaldehida će kremacija trajati duže.
Telo će biti prebačeno u krematorijum Monžuik.
Pretpostavljam da vam treba urna.
Evo njegovih stvari. Bile su u sanduku.
Možemo li da vidimo telo?
Ako želite, mada ljudi obično ne...
Ako želite, odmah ću pozvati Monžuik.
Toni, otvori vreću radi identifikacije.
Izvinite, bilo je otključano.
Brzo se vraćam.
Frižider ispušta čudan zvuk,
ali lupi ga pozadi i prestaće.
Ima tople vode,
ali najbolje je da se tuširaš posle 10h uveče.
To je to.
Dečja soba.
Možeš tu da budeš.
Kirija je plaćena za još nekoliko meseci.
Jebem ti mater...
Je l' si...?
Je l' si dobro?
Masaža se traži i usred noći?
Uplašio si me.
Treba da vidiš nebo. Puno je zvezda.
Nervira me što mravi ulaze ovuda.
Ana kaže da si ih uhvatila da puše i da se dušek zapalio.
-Gde si bila? -Zar ne smem da se zabavljam?
Ne smeš ako su deca kod kuće sama
i ne znaju gde si.
Ti ćeš da mi kažeš kako da budem majka?
Tako je to kad sedmogodišnjak puši.
Ti, kao, nisi znao da Mateo puši?
Ne smeš da baciš dušek kroz prozor, a posle da ga
teraš da ga sam vrati nazad uz stepenice. Ima 7 godina!
Ali, ume da povredi čoveka kao da ima 40 g.
Hteo je da otvori frižider,
a noge su mu bile mokre.
I rekao mi je da sam kurva.
Što sam pažljivija prema njemu,
to je on grozniji prema meni.
Rekao je da sam ja kriva što smo se razišli.
Je l' si ga udarila?
Nisam.
Jesam.
Samo tako može da nauči.
Kupila sam karte za voz.
Četiri sedišta u prvom razredu.
I našla sam nam smeštaj u jednoj slatkoj kući.
Deca se baš raduju.
Pričaju o Pirinejima kao da idemo u Diznilend.
Ljubavi, to tamo nisu zvezde.
To je tvoj nervni sistem.
Da bar hoćeš da me takneš!
Propali smo.
Gotovo je.
Mogli smo da...
Dosta. To je bila tvoja ideja.
Šta se desilo? Gde su? Gde su?
Svinjo jedna! Proklet da si, ubico!
Začepi, jebote!
-To je bila i tvoja ideja. -Moramo da idemo.
-Neću u zatvor. -Niko neće u zatvor.
Gde su?
Dole. U podrumu.
Šta ćemo sa onim što je preživeo?
Neko je preživeo?
Bilo ih je dvojica, ali je jedan ipak umro.
Nismo smeli da rizikujemo da se nekom obratimo.
Obećaj mi da niko neće saznati!
Daću ti para koliko hoćeš. Samo reci.
Pomozite mi. Pomozite mi.
-Šta to radiš? -Pomozite mi!
Uksbale, pusti je. Mrtva je.
Šta ćemo da radimo?
Moraš da mi pomogneš.
Ne znam. Zaključaj podrum.
Stani, Marambra. Molim te, saslušaj me.
Slušaj me, Marambra!
Ne mogu s vama na Pirineje.
Ne, ne menjaj planove! Povedi decu.
Lepo se provedite.
Reci Ani da mi je žao. Slavićemo rođendan kad se vratite.
Hteo sam da se molim, ali nisam znao kome.
Nisi uopšte spavao? Izbaci to iz sebe.
Kupio sam te grejalice jer su bile najjeftinije.
Jer su mi trebale proklete pare.
Znao sam da su loše.
Ja sam kriv, Bea. Ja sam kriv!
Svi su mrtvi!
25 ljudi, Bea. Bilo je i žena.
I dece... I Lili je bila tamo.
Hteo sam da je molim za oproštaj, ali već je bila otišla.
Ne znam da li da idem u policiju. Strah me je...
Bio je to nesrećan slučaj, Uksbale.
Smiri se.
Znaš šta treba da radiš.
Pronađi ih i moli ih za oproštaj.
Ne, to ne!
Ne mogu.
-Tito! -Evo i rasipnika!
Šta se desilo? Svuda sam te tražio.
Poslao sam hiljadu poruka. Što se ne javljaš?
Što se ne javljaš na telefon? Dođi ovamo.
Moj izgubljeni brat.
-Šta piješ? -Ne znam. -Klara!
Mendoza mi zamalo muda nije otkinuo.
Klara, jedan... dva viskija!
Kinezi se nisu pojavili. To će skupo da ga košta.
-Šta se desilo? -Imamo problem, Tito.
Ne zajebavaj me! Zašto nisi odmah došao kod mene?
-Zato što... Ne znam. -Daj, Klarita.
Pij. Pusti sad to. Sutra ćemo o Kinezima.
-Moramo da pričamo. -Ovde možemo samo da se deremo.
Vidi ovu. Gledaj, gledaj, gledaj!
Ti si baš žedan!
Snimi ovu iza u roze.
Jebao sam je u dupe. Obožava kurac.
Klinka, jebote!
Živeli!
Nemam ništa!
Je l' Čepas ovde?
Šta je s tobom? Gledaj ga.
Koliko dugo nisi izlazio?
Bar dve godine. Pogledaj ga.
Kao Dalaj Lama!
Uzmi.
Ajde, srce!
Ne, ne! Njemu nemoj da daješ!
Nek' crkne!
Dobro, dobro, dobro!
Takvog te volim! Gde ti je piće?
Služite se vi. Odoh u klonju.
-Hoćete u provod? -Ma, znamo da si gej.
Tvoj brat je idiot, znaš?
-Tvoj brat je idiot! -Da.
Jeste.
Koliko dece imaš?
-Koliko dece imaš? -Dvoje.
-Gde su sada? -Otišli su da vide sneg.
-S kim? -S majkom.
-Što nisi otišao s njima? -Nisam mogao.
Zašto nisi?
Zašto nisi mogao?
Zato što umirem.
Umirem od raka.
PIRINEJI SU LIPI
Mateo, ljubavi.
Mateo.
Ljubavi.
Šta radiš ovde sam?
Upiškio sam se.
Nema veze, dušo. Nema veze.
Šta se desilo?
Mama me kaznila.
Mene je ostavila ovde, a Anu je povela.
Otišle su da vide sneg.
Šta ti je to na licu?
Bio sam nevaljao.
Tata...
Da ti objasnim.
-Ani je bio rođendan, a Mateo... -Ne obraćaj mi se, Marambra.
Dobro je što ideš.
Užasno mi je drago što odlaziš, znaš?
Kakva si ti pizda!
Pizda! Nećeš ni da me pogledaš!
Daj mi tu sliku, Marambra.
Idemo, Mateo.
Deca ne idu nikuda.
Stvari ću uzeti kasnije.
Nećeš da odvedeš Matea!
Idemo, zlato.
-Ostavi ga ovde, molim te. -Pusti ga.
Poludeo si. Ostavi ga ovde, molim te.
Idi, preklinjem te. Odlazi! Ostavi mi ga!
Pusti ga, Marambra. Pusti Matea. Pusti ga!
Pusti Matea, Marambra!
Ne mogu!
Pusti ga, jebote!
Marambra, pusti Matea. Pusti ga. Pusti ga.
Pusti ga. Pusti! Pusti ga, kurvo!
Ana. Ana!
Evo ti prokleti prsten!
Možeš da uzmeš dečju sobu.
Oni će u moju.
Koliko je star?
Godinu i dva meseca. Kroz četiri dana.
-Zove se Samuel. -Kao Eto'o? -Da.
-Ekveme navija za Barsu. -Ko je Ekveme?
Bebin tata.
Reci mu da ćuti. Nek ućuti.
Spavaj, Mateo.
Tata, zašto Ige živi s nama?
Morala je da se seli, a nema gde. I ima bebu.
-Javićeš se? -Ne, rekao sam ti već.
-Gde su deca? -Odvela sam ih u školu.
-Zašto me nisi probudila? -Čvrsto si spavao.
Ana je rekla da zna put, a Mateo se složio.
Koliko je sati?
Ne znam. Verovatno jedan.
Mogu ja da odem po decu.
Li-vej je poludeo.
Prešao me je. Sve je on smislio.
Lepo sam ti pričao. Znao si kakav je.
Bacio je tela 300 metara od obale.
Šimuja je bio ubeđen da će potonuti.
Li-vej je mislio da ćeš nas izdati. I ja sam se bojao.
Odveli su mi porodicu. I ćerku, Su-jin.
A Li-vej kuka!
Ne razumem. Šta hoćeš od mene? Šta?
Ne možemo ovako. Moraš da odeš. Odmah.
-Šta hoćeš? -Nisi nedužan!
-Molim? -Ne pravi se lud!
Moraš da se iskupiš.
Moja porodica neće progovoriti, to garantujem.
Ali, ti moraš da ućutkaš tvoje ljude.
Ova vest je šokirala celu zemlju.
Prema poslednjim informacijama većina žrtava su muškarci,
ali stradale su i 3 žene i dvoje dece.
Prizor je veoma potresan. Nastavlja se...
Ne! Ne, Luis, nije.
To nije sigurno. Nije sigurno.
Šta? Da.
Blizu kineskog skladišta. To da.
Familija i tako to. Neko mi zvoni.
Ne, ne! Ne prekidaj vezu. Ne prekidaj.
Šta ćeš ti ovde, jebote?
-Što mi nisi rekao? -Sad sam čuo.
O istoj stvari pričamo?
O istoj stvari? Govno jedno.
Da ti sipam nešto?
-Marambrina tašna? -Pusti to.
Ništa ne razumem. Sve su ih pobili?
-Pizda jedna. -Uksbale!
Pizda.
Stajala je dole i plakala.
Šta sam mogao? Da joj ne otvorim?
I ti si kriv, Uksbale.
Ako se mojoj ženi i mojoj deci približiš
na manje od kilometar, kunem ti se da ću te ubiti.
Ubiću te, gnjido.
Ne mogu da se pomerim.
Imam osećaj da bi mi otpala glava kad bih se mrdnula.
Smiri se. Ništa ti neće otpasti.
A kad zatvorim oči,
naviru mi misli.
Plaše me.
Zvala sam te. Više puta.
Ne mogu deci da pružim ono što im je potrebno.
Jako mi je žao što sam povredila Matea.
Svojski se trudim da preživim.
Želim da ti budem verna.
Ali, želim i da uživam,
kao kurva.
Nemoj tako, Marambra.
Oprosti ti meni.
Nisam znao kako da ti pomognem.
I dalje ne znam.
To... nikad nisam znao.
Mnogo smo povredili jedno drugo.
Pošalji me ponovo na lečenje.
Na klinici ću biti vezana.
Polako, smiri se. Biće sve u redu.
Ona je na istom onom mestu gde smo je obilazili.
I ona će...
Pustićemo je da se odmori.
-Je l' je paze tamo? -Da.
Dvadesetak ljudi brine o njoj.
Šalje vam poljupce. Oboje vas mnogo voli.
-Možemo li da je posetimo? -Naravno, zlato.
Ali, sad moramo da je pustimo da se odmori.
Danas nam je divan dan, divan dan, divan dan...
Zamisli želju.
Daj mi ruku.
-Nemoj da je gurneš u nos! -Neću, daj.
Šta je to? Slinac?
To je nešto što želim da čuvate kao uspomenu na oca.
Čuvaćeš ga? Hoćeš?
Časna reč?
-Čuvaćeš ga? -Hoću.
Hoćemo li da jedemo tortu? Sedi, Ige.
Elem...
Sad ćemo da...
Mateo, grozan si!
Sad ćemo da pojedemo ovu divnu čokoladnu tortu.
Deci si baš draga, Ige.
I ti i Samuel.
Ovo je i tvoj dom. Možeš da ostaneš koliko hoćeš.
Ne, Uksbale. I oni su meni dragi,
ali čim skupim nešto para, vraćam se kući.
Nije ovo mesto za nas.
Ekveme mi je rekao...
Sačekaj malo.
Ovde ima za kiriju za godinu dana. I više.
To je za decu. Razumeš?
Uzmi pare, Ige. Uzmi ih.
Uzmi.
Ige, molim te!
Moraš da ostaneš.
Treba mi tvoja pomoć.
Uzmi pare. Uzmi.
Majku ti...
-Šta ti je? -Samo sam...
-Što nisi u školi? -Nemoj da me lažeš, tata!
Dođi.
Je l' ti brat zna nešto o ovome?
Ne smeš da nas ostaviš.
Neću.
Pogledaj me u oči.
Pogledaj mi lice.
Zapamti me, molim te.
Nemoj da me zaboraviš, Ana.
Nemoj da me zaboraviš, ljubavi!
Ćao!
Ige?
Da, ja sam. Vratila sam se.
Tata, je l' si dobro?
Jesam, zlato.
-Je l' te boli? -Ne.
Ne mogu da spavam. Upali svetlo.
Čudno mi je da vidim prsten na tvojoj ruci.
Mogu li da ga vidim?
-Je l' pravi? -Jeste.
Bar je tata tako rekao mami.
Zašto je kod tebe?
Zato što...
Tvoj deka ga je dao baki pre odlaska iz Španije.
Ona je bila trudna, nosila je mene.
Nikad ga više nije videla.
Prelep je. Nisam ni sanjala da ću dodirnuti pravi dijamant.
-Mogu li da ga stavim? -Možeš.
-Sad je tvoj, zlato. -Stvarno?
Mama ga je uvek nosila na ovom prstu.
Mislila je da nije pravi.
Tvoja majka nikad nije čula taj zvuk.
-Koji zvuk? -Zvuk mora.
Kad sam bio mali,
jedna radio stanica je puštala zvuke mora.
Ogromnih talasa.
Ti zvuci su me plašili.
Zašto su te plašili?
Plaši me morsko dno.
Znaš li da sova kad umire ispljune klupko dlaka?
Svačega ima tamo.
Ne bi trebalo da nosiš rep. Podsećaš na lisicu.
To rastera sove.
Tata?
Ne veruješ mi, je l' da?
Tata?
Nekada ovde nije bilo ničega.
Samo voda. Slana.
Znaš li kako je zvučala?
A vetar?
A voda i vetar zajedno?
Šta ima tamo?
Mom divnom starom hrastu...
Hektoru Gonzalesu Gami, mom ocu.
Prevela: VBojana